Pane Frohme. Chris.
-Chrisi, jak se máte? -Dobře. A co vy?
-Fajn. Děkuju za optání. -Jsem tu první den. Je to úžasné.
Ale ještě nás neopouštíte?
Ne. Máme deset minut přestávku.
Jen něco zakousnu a hned jsem zpátky.
Pamatuju na svoji přípravku.
Nedělali jsme světové trhy ani daně,
a stejně to byla otrava. Je legrační,
co si člověk pamatuje. Ve třídě seděla krásná holka...
Zahlédl jsem tamhle starého známého. Omluvíte mě?
-Ovšem. -Rád jsem si s vámi popovídal.
Ty debile! Jsi v pořádku?
Co blbneš?
Mohl jsem tě zabít.
Snažil jsem se přejít.
-Jsi v pohodě? -Jo.
Kde mám botu?
-Sundal jsi mi botu! -Nevím, kde máš botu.
-Kde mám tu zatracenou botu? -Nevím.
-Neviděl jste ji? Nemám botu. -Ne, bohužel.
Kam jdeš?
-Musíme počkat na policii. -Musím jít do práce.
Právě tě srazilo auto. Jeď do nemocnice.
Jsem v kurzu u Deana Wittera.
Člověče, nemáte botu.
No jo. Díky.
Tati,
-ty nemáš botu. -Jo. Já vím.
-Chceš vědět, co se stalo? -Jo.
Srazilo mě auto.
-Srazilo tě auto? -Jo.
-Kde? -Hned vedle kanceláře.
-Kde na těle? -Zezadu do nohou.
Na shledanou, paní Chuová.
-Tys byl na ulici? -Jo, běžel jsem po ulici.
To nedělej, ať se ti něco nestane.
Jo, díky.
Příště si to budu pamatovat.
A byl jsem tu zase.
Dorazil jsem brzo.
Vyberte si vhodné osoby, které chtějí investovat a mají peníze.
Chrisi.
Donesl byste mi kávu, prosím?
Laskavosti pro Frakeshe, našeho vedoucího. Po celý den.
Tady Chris Gardner. Volám panu Andersonovi.
Tento čtvrtek pořádáme oběd.
Dobře, příště. Beru vás za slovo.
Dobře. Děkuju.
Kdo mi dojde pro koblihu?
-Chrisi? -Ano.
Připadal jsem si nedoceněný.
Pan Fryer?
Dobré ráno, tady je Chris Gardner
od Deana Wittera.
Mám pro vás velice cenné informace o...
Děkuju vám.
Kolem čtvrté jedu autobusem tam, kde neumějí napsat slovo štěstí.
Vláčíme se přes město
a autobusem 22 jedeme domů.
-Chrisi! -Ahoj, Ralphe.
-Čekám. -Mám to pro tebe. Dám ti to.
Dám ti to.
Kdo za šest měsíců získá nejvíc peněz, toho obvykle zaměstnají.
Všichni jsme pracovali na seznamech, abychom získali klienty.
Odspoda nahoru.
Od portýra po výkonného ředitele.
Ostatní zůstávali do sedmi, ale já měl Christophera.
Musel jsem zvládnout za šest hodin to, co oni za devět.
Abych neztrácel čas,
nepokládal jsem mezi hovory sluchátko.
Dobrá, mockrát děkuju.
Když jsem nezavěšoval,
získal jsem denně osm minut.
Dobré ráno, tady Chris Gardner.
Taky jsem nepil vodu,
takže jsem neztrácel čas na WC.
Ano, rád bych vám...
Dobře. V pořádku. Děkuju mnohokrát.
Ale i tak jsem za dva měsíce
pořád nestihl zpracovat svůj seznam.
Výkonný ředitel penzijního fondu Walter Ribbon
Kancelář Waltera Ribbona.
Tady Chris Gardner. Volám panu Walteru Ribbonovi.
Ohledně čeho?
Volám od Deana Wittera.
Moment.
-Haló? -Pan Ribbon?
Dobrý den. Tady Chris Gardner. Volám od Deana Wittera.
Rád bych se s vámi sešel a probral některé naše produkty.
Jsem si jist, že to uvítáte.
Můžete tu být za dvacet minut?
-Za dvacet minut? Určitě. -Něco mi tu odpadlo.
Mám pár minut před fotbalem.
-Dneska jede fotbal, hochu. -Ano. Děkuju vám.
-Tak za chvíli. -Na shledanou.
Pardon.
-Co se děje, Chrisi? -Pane Frakeshi.
Máte pět minut?
Teď jsem dostal zelenou z Pacific Bell.
Mohl bys mi přeparkovat auto?
Je v Samsonově ulici. Stříbrný caprice.
Jen ho přeparkuj, uklízí se tam.
Tyhle si nech. Já mám ve stole záložní.
Musíš pořádně zabrat.
-Čím? -Klíčem.
Druhé dveře nejdou odemknout. Musíš zabrat.
No tak. Zabírám.
Ne!
No tak.
Prosím, pane Ribbone.
-Díky moc. -Díky za skvělý nápad.
Ne, ne, ne!
Rachel, zavolejte mi Ristuccia.
Jsem Chris Gardner. Mám schůzku s panem Ribbonem.
Právě odešel.
Děkuju.
-Co to je? -Vyplňuju šek.
Platím účet.
Za špatný parkování.
Vždyť už nemáme auto.
Já vím.
Tenhle víkend budeme muset navštívit
nějaký ordinace.
-Mám prodejní schůzky. Jo? -Tak jo.
Pak půjdem možná na fotbal.
-Fakt? -Možná.
-Jo? -Jo.
No tak, dojez to.
-Určitě? -Možná.
Fakt?
-Bereš to s sebou na zápas? -Jo, nechci to nikde nechávat.
A na zápas jdeme jen možná.
-Kam jdem teď? -Za někým kvůli mý práci.
Já tomu nerozumím.
-Čemu nerozumíš? -Jdeme na ten zápas?
Řekl jsem, že možná jdeme na zápas.
-Víš, co znamená slovo možná? -Pravděpodobně?
Pravděpodobně znamená, že je velká šance.
Možná je možná jo, možná ne.
-Co znamená pravděpodobně? -Že máme šanci.
A co znamená možná?
-Já vím, co to znamená. -Co?
Že na zápas nejdem.
-Jak to, že jseš tak chytrej? -Protože ty jsi chytrej.
-Už jsme tady? -Jo.
Pan Ribbon? Dobrý den.
Chris Gardner. Od Deana Wittera.
-Zdravím. -Tohle je můj syn Christopher.
Ahoj, Christophere.
-Co tady děláte? -Přišel jsem se omluvit,
že jsem zmeškal tu schůzku.
Byli jsme tady v sousedství u našeho blízkého kamaráda,
a tak jsem toho chtěl využít a poděkovat vám.
-Určitě jste na mě čekal. -Chvilku.
Nepovažuju to za samozřejmost.
To je v pořádku. Co je tohle?
Přístroj na měření hustoty kostí.
Investoval jsem do toho, než jsem nastoupil k Witterovi.
-Mám schůzku po zápase. -Vy jdete na zápas?
-Možná.
-My jdeme taky.
S mým synem Timem.
Je mu 12. Time!
Nebudeme vás obtěžovat.
Ještě jednou moc děkuju. Mrzí mě to
a doufám, že bychom to mohli přesunout na příští týden.
-Určitě. -Děkuju moc. Mějte se.
Jdeme.
-Rozluč se. -Na shledanou.
Ahoj.
Nechcete jet s námi?
-Na stadion? -Jedeme teď. Pojeďte s námi.
-Kde sedíte? -My až na horní tribuně.
My máme box.
-Chceš sedět v boxu? -Ne.
To není box, co myslíš. Je to lóže.
Je to pohodlnější. Chceš jet?
-Tak jo. -Dobře, děti dozadu.
Proč si to nedáte do auta?
-Jasně. -My nemáme auto.
-Panebože! -Co se stalo?
Myslím, že mě píchla včela.
-Jste v pořádku? -Myslím, že jo.
-Nemáte alergii? -Ne.
-Kam jste to dostal? -Dozadu do hlavy.
-Jsi v pořádku? -Nic mi není.
-Bolí to? -Jsem v pohodě, Christophere.
-Ukaž mi to. -Sedni si pořádně.
Thomas Jefferson zmiňuje štěstí
v Deklaraci nezávislosti několikrát.
V takovém dokumentu to slovo může působit divně,
ale on byl vlastně umělec.
Angličanům říkal narušitelé naší harmonie.
Vzpomínám, že jsem tam tehdy stál
a myslel na svoje narušitele.
Přemítal jsem, jestli to všechno stojí za to.
Jestli to zvládnu.
A jestli zvládnu Waltera Ribbona
a jeho miliony z penzijního fondu.
To byla cesta někam jinam.
Takhle se má člověk dívat na fotbal.
-Opravdu moc děkuju. -Rádo se stalo.
Taky vám chci poděkovat, že mi umožníte probrat s vámi,
jak vypadá správa aktiv u Deana Wittera.
Jsem si jist, že je o mnoho lepší než to,
co vám poskytují u Morgana Stanleyho.
Myslím, že vás to dostane.
Upřímně řečeno, potřebujeme spravovat vaše penzijní portfolio.
Chrisi, neměl jsem tušení, že tam děláte,
a líbíte se mi, ale v žádném případě vás nenechám spravovat náš fond.
Takže si užívejte zápas. Běž! Běž! Běž!
Tady.
Už mám pár nápadů.
-Mějte se hezky, Chrisi. -Mockrát děkuju.
Těšilo mě. Zavolej mi.
Určitě.
-Ahoj! -Ahoj, Christophere!
Za čtyři měsíce jsme prodali všechny přístroje.
Vypadalo to dobře.
Nejrychlejší
-zvíře na světě? -Zajíc.
Vypadalo to, že se nám daří.
Až do jednoho dne.
Toho dne.
Ten dopis mě vrátil zpátky na zem.
Tahle část mého života se jmenuje.: Jak jsem platil daně.
Když nezaplatíte,
může vám vláda vlézt na bankovní účet
a vzít vám peníze.
Tati!
Bez varování. Jen tak.
Nemůže být pozdě. Jsou to moje peníze.
Jak mi někdo může jen tak vzít peníze?
To jsou všechny peníze, co mám.
Nemůžou mi vlézt na účet a...
Bylo 25. září.
Pamatuju si to datum.
Toho dne jsem zjistil, že mi na účtu
zbývá jen 21 dolarů a 33 centů.
Byl jsem na mizině.
-Už jsi oblečenej? -Ne.
Chrisi, přestaň se mnou vyjebávat!
Nevyjebávám s tebou. Dám ti to.
-Potřebuju ty prachy teď. -Až je budu mít, dám ti je.
Teď!
Jak se vede?
Wayne, potřebuju těch 14 dolarů.
Myslel jsem, že už ti je nedlužím.
-Cože? Proč? -Jak proč?
Proč myslíš, že už mi je nedlužíš?
Pomohl jsem ti se stěhováním.
Odvezl jsi mě dva bloky.
To je necelejch 200 metrů.
Už jsou to čtyři měsíce.
Potřebuju ty prachy. Teď.
-Nemám je. Promiň. -Dojdi mi pro ty prachy.
Fakt je nemám. Je to jen 14 dolarů.
Ale mejch 14 dolarů! Dojdi pro ně!
-Neřvi na mě kvůli 14 doláčům. -Dej mi ty prachy!
Tati, podívej se na mě!
Tati!
-Mám jet? -Jasně. Proč ne.
-Počkej tady, Christophere. -Tati, podívej.
Slyšel jsi?
Slyšel jsi mě?
-Kam jdeš, tati? -Co jsem řekl?
Tati!
Počkej na mě, tati!
Tati!
Potřebuju se dostat zpátky do 60. let, kdy jsem byl mladší.
Chci vidět Jimyho Hendrixe, jak zapaluje kytaru.
Přines mi stroj času zpátky!
Vrať mi můj stroj času!
-Kam jdeme, tati? -Buď zticha.
Vem si věci. Běž.
-Chrisi? -Ano?
Doktor Telm už bohužel nepřijde. Je mi líto.
Kam jedeme teď?
Musíme ještě za někým jiným.
Jsem unavenej.
Já vím.
Vypadá to, že to teď nefunguje.
-Už musím jít. -Ne!
Počkejte, určitě na to přijdu.
Přijďte, až to bude fungovat.
Ne, musím to opravit teď.
Budu do ordinace investovat i potom.
Už opravdu musím.
Děkuju,
že jste si udělal čas.
Brzy na shledanou.
Proč tu máme věci?
Tati!
-Jdeme. -Kam?
-Pryč odsud. -Proč?
-Nemůžeme tu zůstat. -Můžeme. Otevři.
-Tys mě neslyšel? Pojď. -Otevři dveře!
Neslyšel jsi mě? Nech toho!
Přestaň!
Pojď.
Wayne!
Vstaň. Stoupni si. No tak.
Kam jedeme?
-Tati, kam jedeme? -Nevím.
To není stroj času.
Tati!
Není to stroj času.
Ten pán to říkal, ale spletl se.
-Jakej pán? -Ten z parku.
Říkal, že je to stroj času.
Ale je.
Ne, není.
-Je. -Není.
Stačí zmáčknout tady to černý tlačítko.
Chceš ho zmáčknout?
Jo.
Tak pojď.
Pojď.
Tady.
Počkej. Kam chceš jet?
Někam z dřívějška.
Zavři oči.
Zavři je sám. Já chci vidět.
Pojď, zmáčkneme to spolu.
Musíš zavřít oči. Zavři je.
Trvá to pár vteřin.
Proboha!
Otevři oči!
-Co vidíš? -Dinosaury.
-Kde? -Ty je nevidíš?
Rozhlídni se. Podívej se na všechny ty dinosaury.
-Vidíš je? -Jo.
Pojď.
-Počkej, pozor! -Co je to?
Nešlápni do ohně. Jsme jeskynní lidé
a potřebujeme oheň, protože není elektřina
a je zima.
-Pozor! -Proboha, to je tyranosaurus.
Vem si věci. Dělej.
-Musíme najít bezpečný místo. -Jaký?
Potřebujeme jeskyni.
Jeskyni?
-Musíme najít jeskyni, pojď. -Dobře.
Jdeme.
Dávej bacha zezadu.
Tady je jeskyně, pojď.
Tady. Běž.
Jdi dovnitř. Rychle.
Rychle.
-Jsme v bezpečí? -Myslím, že jo.
Jak se máš, Jayi?
Dobře. Jak se daří tobě?
-Dobře. -Dobře?
-A tobě? -Mně skvěle.
Kam jedeš?
Do Sacramenta,
protože... Snažím se k nám přetáhnout
pár chlápků z Pacific Bell,
takže jedeme na golf.
Paráda.
Nech je jedno kolo vyhrát.
Deboro, někdo tě hledá.
-Kde? -Je venku. Pojďte se mnou.
Dobrý den.
-Můžu se na něco zeptat? -Jistě.
Potřebujeme pokoj.
Jen dokud to neopravím a neprodám,
něco se stalo se sklem...
-Ráda bych vám pomohla... -Tohle je můj syn.
-Je mu pět let. -Ahoj.
-Potřebujeme střechu nad hlavou. -Ráda bych vám pomohla,
ale my bereme jen ženy s dětmi.
On tu může zůstat, ale vy si musíte najít něco jiného.
Musíme zůstat spolu.
Zkuste Glide Memorial. Zamlouvá se to tam od pěti,
tak si pospěšte, bude tam fronta.
-Kde to je? -Na rohu Ellisovy a Jonesovy ulice.
Vážení, máme už jen čtyři volná místa.
Máme plno. Končíme.
Hele, nech toho.
-To je moje místo. -Odpal.
Nedělej mi to.
Tati! Tati!
Nechte toho!
Přestaňte!
Oba si vystupte z řady.
Byl jsem tu první. Řekli mi, že tu musíme bejt včas.
Stál jsem včas ve frontě.
Přišel jsem z práce. Mám syna.
Byl jsem tu. Byli jsme tu včas.
Předběhl ho.
-Kdo? -On.
No tak, Rodney, vystup si z řady.
Konec. Už nikoho nebereme.
-Jakou máš nejradši barvu? -Zelenou.
Zelenou?
-Co máš rád zelenýho? -Stromy.
-Stromy? -Co ještě?
Cesmínu.
-Cesmínu? Co to je? -Ta vánoční věc.
Jo, ta vánoční věc.
Co to je?
Asi chtěj, abychom šli spát.
Hlavně aby bylo Kapitánovi Amerikovi teplo.
Může dýchat?
-Je v pohodě? -Jo.
-Musím jít opravit ten přístroj. -Nechoď nikam.
Budu hned za dveřma. Jo?
Budu hned tady. Nechám pootevřený dveře.
Uslyším tě, když mě zavoláš.
Já chci jít domů.
Proto musím opravit ten přístroj.
Jo?
Půjdu ven
a nechám otevřený dveře. Budu hned nad schodama.
Uslyším tě, když mě zavoláš.
-Jo? -Jo.
Musíš mi věřit.
Já ti věřím, tati.
-Neslyším tě. -Věřím ti.
Dej mi pusu.
-Budu tam jen chvíli. -Dobře.
-Budu hned tady. -Dobře.
-Slyšíš mě? -Jo.
-Pořád mě slyšíš? -Jo.
-Věříš mi? -Jo.
Takhle.
-Jo, dolů. -Teď sem.
-Je to dobře? -Nevím. Co myslíš?
Tak dobrý.
Jdeme. Vem si věci.
-Proč to tu nenecháš? -To nejde.
Budeme mít jinej pokoj.
Jdeme.
Nazdar, Chrisi.
-Dobré ráno, pane Frakeshi. -Co se děje?
Služební cesta.
Vaše žena Martha taky pracuje pro Pacific Bell, že?
Do penze chcete jít zhruba
ve stejnou dobu?
Chceme si zachovat stejný životní styl
a neplatit moc vysoké daně.
Takže nechcete, aby vám někdo cizí strkal ruce do kapes.
Znáte nezdanitelné obecní obligace?
Naučil jsem se pracovat rychle.
Musel jsem pracovat rychle.
Abych se v pět mohl postavit do fronty v Glide.
Poběž!
Zastavte ten autobus!
Tati, Kapitán Amerika!
Tati, počkej!
-Počkej! -Přestaň! Zmlkni!
-S dovolením. -Proč nenecháte nastoupit tu paní?
-To od vás není hezký. -Odpal!
Pojď.
Tati, musíme pro něj!
Důležité na vlaku svobody je,
že musí překonat hory.
Všichni se musíme vypořádat s horami.
Jsou hory, co se tyčí vysoko,
a hory, co vedou dolů hluboko.
Tady v Glide víme, co tyto hory znamenají.
Zpíváme o nich.
Pane, nehýbej tou horou.
Dej mi sílu ji překonat.
Neuhýbej tím úskalím,
ale proveď mě kolem něho.
Mé břímě je tak těžké,
že ho sotva unesu.
Ale já to nevzdám, kdepak,
protože jsi mi slíbil,
že se setkáme při modlitbě.
-Pane, nehýbej tou horou. -Nehýbej tou horou.
Dej mi sílu ji překonat.
Kdy máš ten test?
Zejtra.
Jseš připravenej?
Jasně.
Děkuju.
Napsals to celý, nebo musíš někam jít?
Musím někam jít.
-Ale napsal jsem to celý. -Dobrý.
-A ty? -Taky.
-Cos říkal těm grafům? -Lehký.
Já bojoval s esejem na druhý straně. Cos tam napsal?
-Esej? -Jo, vzadu.
Chrisi!
Jeff, že jo? Z fotbalu.
-Měl jste mi zavolat. -Neměl jsem vaše číslo.
Tady je moje číslo. Zavolejte mi.
Určitě. Díky moc.
Chrisi, nemáte pět dolarů? Nechal jsem si nahoře peněženku.
Doběhnu vám pro ni nahoru.
Ne, musím být ve čtyři v California Bank a mám zpoždění.
-Čestně vám to vrátím. -Stačí pět?
Pět bohatě stačí.
Všechny pokoje jsou obsazený.
Už nemáme místo. Musíte jinam.
Pro dnešek končíme. Přijďte zítra. Máme plno.
Máme úplně narváno. Pro dnešek končíme.
Přijďte to zkusit zase zítra.
Chutná ti to?
Nová jízdenka
Dvacet, jedna, dva, tři, čtyři.
Tady je žárovka a cívka s feritovým jádrem.
-Kolik to stojí? -Osm dolarů.
-Co to je? -To je na opravení světla.
Můžu se na to podívat?
Jasně, ale nerozbij to.
Pokud teda nechceš spát zbytek života se mnou v pokoji.
Mně to nevadí.
Ale bude.
Chci, aby ses trochu vyspal.
Dobře.
-Je ti teplo? -Jo.
Dobře.
Odjela máma kvůli mně?
-Cože? -Odjela máma kvůli mně?
To si nesmíš ani pomyslet.
Máma odjela kvůli sobě.
Ty s tím nemáš nic společnýho. Jasný?
Jasný.
Jsi dobrej táta.
Už spi.
-Mám tě rád. -Já tebe taky.
Zatím to vypadá dobře, Chrisi.
-Funguje to. -Mockrát děkuju.
250 dolarů. Mohl jsem dýchat další čtyři týdny.
100, 200...
250.
-Ještě něco? -To je dobrý. Díky.
Díky.
-Můžeme? -Jo.
-Jdeme do charity? -Ne.
Tak kam?
-Mohli bychom jít do hotelu. -Do hotelu?
Ale jen dneska.
Můžem jít do jeskyně, jestli chceš.
Ne, díky.
-Už nikdy? -Doufám, že ne.
Proč ne?
Některý věci jsou prima napoprvý,
ale už ne tolik napodruhý.
-Jako autobus? -Jo, jako autobus.
Promiň, asi jsem se neměl smát.
Je to psáno v Bibli. Tatínek tvrdí, že to jednoho dne najdeme.
Neví, kde to je, že?
Tos nikdy nechtěla mít domov jako ostatní?
Chtěla.
Někdy večer chodíme kolem domů
plných světla a lidí.
Někdy je slyšíme se smát nebo dokonce zpívat.
Dalšího dne po práci
jsme šli na pláž.
Pan Johnson? Tady Chris Gardner, Dean Witter.
Daleko od všeho.
Jen vám chci poděkovat
Jen já a Christopher.
za pomoc při semináři minulý měsíc.
-Viděls mě? -Jo.
Ano, určitě.
Daleko od autobusů a hluku,
Ano.
Ne, to je vše.
od mé permanentně zklamané Desetigalonové hlavy.
Děkuju a na shledanou.
Chrisi, pojď.
A ode mě.
-Děkuju, Chrisi. -Já děkuju vám.
Udělal jste dobrou věc.
Díky.
Protože, když jsem byl malý
a dostal jsem jedničku z dějepisu nebo tak,
měl jsem dobrý pocit, že se můžu stát čímkoli,
ale pak jsem se nestal ničím.
-Zdravím, Chrisi. -Rád vás vidím, pane Frohme.
-Pěkná košile. -Děkuju.
Ahoj, Chrisi.
-Chrisi. -Ahoj, Jayi.
-Jak se máš, Jayi? -Dobře.
Posaďte se, prosím.
Říká se, žes pro nás podepsal 31 smluv s Pacific Bell.
Říkal jsem si, že si vezmu košili,
Potkal jsem pár chlápků na fotbale. Dali mi vizitky. Zpracoval jsem je.
když je to poslední den.
To bych řekl.
Děkujeme. Toho si ceníme.
Ještě jeden den.
Ale
Jsi nervózní?
zítra si ji vezměte taky, ano?
Ne, jsem v pohodě.
Protože zítra to bude váš první den,
Ať to dopadne jakkoli,
odvedl jsi úžasnou práci.
pokud tu chcete pracovat jako makléř.
Myslím to vážně.
Chtěl byste, Chrisi?
Měj se dobře.
Ano.
Dobrá. To jsme moc rádi.
Takže vítejte.
-Bylo to tak lehké, jak to vypadalo? -Ne, to nebylo.
-Hodně štěstí, Chrisi. -Děkuju.
Chrisi.
Málem jsem zapomněl.
Děkuju.
Tahle část mého života,
tahle malá část,
se jmenuje.: Jak jsem byl šťastný.
Christophere! Pojď ke mně.
Chris Gardner začal kariéru u Deana Wittera
a v roce 1987 si založil investiční firmu Gardner Rich
Kolik je
planet?
-Sedm. -Sedm?
Devět.
Kdo je král džungle?
-Gorila. -Gorila?
Gorila?
Ne, lev.
No jo, lev.
Tati, poslechni si tohle. Ťuky ťuk.
-Kdo je tam? -Budetam.
Bude tam kdo?
Bude tam, až obejde horu.
-Ťuky ťuk. -Kdo je tam?
-Nikdo. -Kdo nikdo?
Kdo nikdo?
To je legrační. To se mi líbí.
V roce 2006 prodal Chris Gardner minoritní podíl
ve své makléřské firmě za několik milionů dolarů.